Varovasti!
Muukalaiset, mitä teette täällä? Tulkaa esiin, että näen teidät. Kuinka monta teitä on?
Pitkään aikaan en olekaan nähnyt ihmisiä tällä saarella.
Olemme ihmisiä, jotka haluavat löytää muita ihmisiä tältä saarelta,
ja näimme merkkejä voimastasi.
Sinä, joka olet niin voimakas ja mahtava, olet varmasti lähellä jumalten sydäntä.
Ota vastaan ystävyytemme Zeuksen vieraanvaraisuuden nimessä.
Zeuksen, joka suojelee heikkoja ja vieraita,
ja johtaa eksyneiden vaiheita ja puolustaa heidän oikeuksiaan.
Muukalainen, olet varmasti omaperäinen,
ja onneton idiootti, tai tulet todella kaukaa,
koska et tiedä mitään, kun puhut minulle jumalista.
Olen Polifemus, kyklooppien jälkeläinen.
Olemme vahvempia kuin kaikki jumalat. Minulla ei ole mitään syytä säästää teitä.
Ei sinua eikä tovereitasi välttääkseni Zeuksen vihan,
joten älä pyydä minulta palveluksia. Kerro minulle, missä laivanne on?
Onko se lähellä? Lähellä rantaa? Meidän rannat ovat vaarallisia
tuulten vuoksi. Tiedän turvallisen sataman tässä osassa saarta.
Sillä hetkellä hän ei voinut pettää minua:
Polifemus on pelkkä paha peto.
Hän halusi ryöstää kaiken laivasta.
Hänen pelottava silmänsä seurasi minua, kuin olisi jo lukinnut saaliin.
Hän tiesi emme voineet paeta, koska oviaukon tukki kallion lohkare,
ja yläosa, josta valo tuli luolaan, oli myös tavoittamattomissa,
joten päätin vastata petoksella petokseen.
Isäsi Poseidon murskasi laivani
tämän saaren kallioihin.
Vältimme täpärästi kuoleman.
Ei!
Kuka tietää, kuka on seuraava? -Ei kukaan juuri nyt. Ollaan varovaisia,
hän käy nyt nukkumaan.
Älä tee itsestäsi sankaria. Riskeeraat elämäsi turhaan.
- En voi vain seistä ja katsella. - Missä on kuuluisa oveluutesi, Odysseus?
Vaikka puhkaiset hänen sydämensä miekalla,
olemme silti hukassa. Emme voi siirtää kiveä,
joka tukkii sisäänkäynnin, eikä päästä meitä ulos.
Olet oikeassa, mutta mitä juuri näin, varjostaa mieltäni.
Enemmän kuin kauhu, olin tyhjä kyvyttömyydestä taistella.
Miehistöni rukoili. Mietin tapoja paeta hirviötä.
Tiesin, että täytyi olla jokin keino, mutta miten?
Pisin yö elämässämme tuli.
Heikoimmat joukostamme onnistuivat nukahtamaan.
Mutta minulle se oli kaamea. En voinut hyväksyä sellaista loppua
pimeässä luolassa. Aamulla hirviö meni ulos
laumansa kanssa, ja sulki luolan sisäänkäynnin.
Halkeamasta katsottuna päivänvalo oli kuin vitsi.
Mutta meillä oli uusi päivä elettävänä, ja mietin epätoivoisesti suunnitelmaa.
Mikä kauhu välttää sota, ja vain kuolla täällä,
missä rohkeus on hyödytöntä, ja jossa ei voi taistella.
Tämä kaikki on sinun syytäsi. Meidän ei olisi pitänyt kuunnella sinua!
- Älä marise! Sinulla on lyhyt muisti. - Anna hänen puhua.
Jo vuosia olemme velloneet meressä.
Ja olemmeko lähempänä kotia? Se Odysseuksen syytä.
Odysseus, en halua päätyä syödyksi!
Miksi et jättänyt meitä Lotus-saarelle? Miksi?
Hiljaa.
Pelastan teidät, mutta teidän on kuunneltava minua.
- Kieltäytyykö joku? - Minä en tottele sinua!
Rohkaise mielesi. Vaikka meitä on vähän, me selviydymme tästä.
Sain idean.
Hakataan puuta. Haluan sen sileäksi, kuin laivan masto.
Kun se oli kuorittu, laitoimme sen pään tuleen.
Sitten piilotimme sen. Nyt meillä ei ollut muuta tehtävää,
kuin odottaa loppu päivä Polifemuksen palaamista.
Tiesimme, että hän syö jonkun meistä.
Annoimme kohtalon määrätä,
kuka menisi hirviön lähelle.
Seis! Ota minunkin tikkuni mukaan!
Kohtalo hymyili minulle, sillä se valitsi samat, jotka itsekin olisi valinnut
Sillä matkamme tarvitsi rohkeita ja vahvoja:
Heraclion, Filetorin, Elpenorin, Eurilochin ja minut.
Polifemus pakotti meidät katselemaan hirviömäistä ateriaansa.
Tuli hetki tarjota hänelle viiniä, ja saada hänet humaltumaan,
viiniä, joka jo ajatuksesta oli tehdä samoin minulle.
Viiniä, jonka oli antanut Apollon pappi.
Ihminen saattoi juoda sitä vain 20 kertaa vedellä laimennettuna.
Kyklooppi, nyt olet syönyt ihmislihaa, juo nyt tätä!
Toin tämän viinin, sillä luotin vieraanvaraisuuteesi.
Miten voin uskoa sinua? Entä jos se on petosta? Saat kokeilla sitä ensin!
Se on hyvää. Anna minulle lisää. Haluan lisää tätä viiniä.
Olet ansainnut lahjan, joka vieraalle kuuluu.
Älä siis sano, etten tunne
lakia vieraanvaraisuudesta, jota jumalat kunioittavat.
- Mikä sinun nimesi on? Kerro minulle. - Haluatko tietää nimeni?
Nimeni on kuuluisa. Kerron sinulle vastineeksi lahjasta, jonka lupasit minulle.
Kuuntele tarkkaan!
Puhu!
Nimeni on "Ei kukaan". Isäni, äitini ja ystäväni
kutsuvat minua nimellä "Ei kukaan". - Ei kukaan? Syön sinut viimeisenä,
kun olen niellyt kaikki ystäväsi. Se on minun lahjani sinulle.
Tahdon, Odysseus, sinun kostavan ystäviemme puolesta.
Auttakaa minua, kyklooppi-veljet! He haluavat tappaa minut.
Tämä oli hyödytöntä nyt, kun muut kykloopit tulevat.
- Loppumme lähestyy. - Ei auttanut mitään sokaista hänet.
Ainakin kostimme ystäviemme puolesta.
Auta minua veli kyklooppi, auta minua!
Mikä hätänä, Polifemus? Mikä vaivaa sinua niin, että huudat noin paljon?
Miksi herätät meitä? Onko joku varastanut lampaasi?
-Ei. -Kuka sinut haluaa tappaa?
"Ei kukaan". "Ei Kukaan" haluaa tappaa minut.
Jos ei kukaan halua tappaa sinua, se tarkoittaa, että kärsimyksesi
tulee Zeukselta. Emme voi auttaa sinua. Kutsu isäsi Poseidon.
Nimitemppu hämäsi heidät.
Koko yön hän jahtasi meitä, ja kieriskeli tuskasta.
Aamulla lampaat alkoivat määkiä,
ja lopulta jättiläinen sääli niitä.
Hän löysi kiven, ja siirsi sen päästääkseen ne ulos.
Arvasin hänen tekevän kaikkensa estääkseen meidän lähtömme.
Joten käskin miesten sitoa itsensä
lammasparin vatsan alle.
En voi enää viedä teitä tuoreimman ruohon luo. Olette nyt ilman paimenta.
Mutta nuo kurjat kreikkalaiset eivät pakene minulta!
Tiukkaan!!
Petturit, he vastaavat minulle sokeudella!
Sillä tavalla ystäväni pakenivat.
-Ja miten itse pakenit? -Miten sidoit itsesi?
Olin kiinni hänen kaikkein rakkaimman pässinsä vatsassa.
Rakkain pässini. Miksi jätät luolan viimeisenä?
Sinä aina johdat minun lampaitani.
Miksi jäät viimeiseksi tänään? Oletko surullinen, koska he sokaisivat minut?
Yksi mies sokaisi minut, kun ensin taltutti minut viinillä!
Hänen nimensä on "Ei kukaan"!
Mutta minä sanon sinulle, hän ei sittenkään pakene kuolemaa.
Jos vain tieäisit, mitä tunnen, ja voisit puhua,
kertoisit minulle, missä hän on piilossa!
Mene, mene nyt.
Ja näin hän henkilökohtaisesti työnsi minut ulos luolasta.
Ulkopuolella sanoin toisille: "Juoskaa laivaan! Kootkaa miehistö!"
Pelkäsin, että muut kykloopit näkevät meidät.
Kaikki laivaan, juoskaa!
Odysseus!
Mitä minua pidätteli rantakivillä?
Miksi minä epäröin mennä ystävieni luo rannalla?
Olisi järkevämpää paeta hiljaisuudessa.
Kuule minua! Kuten näet, "Ei kukaan" ei ole pieni mies!
Mies, jonka kaikki ystävät haluat syödä!
Sinä teit pahaa, ja sait selkääsi,
koska et hävennyt niellä vieraitasi!
Kerroin kauniisti, että Zeus ei armahda rikollisia, kuin sinä.
Kyklooppi, jos joku kuolevaisten joukossa kysyy,
kuka vihollinen sokaisi sinut,
kerro hänelle, että Odysseus oveluudellaan voitti sinut niin mahtavasti!
Odysseus, kaupunkien hävittäjä, Laertesin poika ja Ithacan kuningas!
Odysseus, tiesin sinun sokaisevan minut! Se ennustettiin minulle.
Mutta kuvittelin sinua yhtä suureksi sankariksi kuin minä!
Hämäsit minua. Palaa luokseni, Odysseus!
Nyt tiedän, kuka olet. Toivotan sinulle hyvää matkaa.
Pyydän isääni Poseidonia seuraamaan sinua!
Ah isä Poseidon!
Et saa parempaa silmää, vaikka isäsi Poseidon
nousisi meren pohjasta auttamaan sinua!
Jos vain voisin, repisin sydämesi irti!
Kuule minua Poseidon, syvyyden yliherra,
jos on totta, että olen poikasi, älä anna Odysseuksen palata kotiin!
Näin Polifemus puhui isälleen, sinihiuksiselle jumalalle.
Ja siksi näette minut yksin, rukoilen sinua polvillani.
Olen armoillasi, vain sinä voit auttaa minua.
Miksi puhut noin, Odysseus?
Voimat, jotka herätitte, ovat äärettömäst tehokkaampia, kuin me,
ja ne voivat langeta päällemme.
Mutta kertomasi perusteella, millä puolella on oikeus?
Herjaavan Kykloopinko, joka syö vieraitaan?
Tiedäthän, että meillä ja Kykloopeilla on sama isä,
äläkä unohda ennustustakaan: Poseidon on suuttuva Feacialaisille,
sillä he saattavat muukalaisen merelle.
Ennustus kertoo rangaistuksen: alus tuhoutuu.
ja kaupungin peittää alleen vuori.
Ennustukset ovat aina osittain totta, vain osittain,
eivätkä saisi estää meitä olemasta rehellisiä.
Tiedän Alcinous, ja pyydän Feacialaisilta lisää,
ja on totta, että olen tullut tänne minua vainoavien jumalten vihan vuoksi.
Menisin lautalla yksin, jotta muille ei koidu harmia.
Jalot Feacialaiset, antakaamme vieraan puhua,
jotta ymmärtäisimme, kuinka ja miksi hän kotimatkallaan
tuli maahamme! Jatka, Odysseus.
Liikutat kuningattaren sydäntä, etkä aivan syyttä.
Jatkoimme purjehdusta, surtuamme kuolleita.
Purjehdimme lähellä rannikkoa, ja tuuli tyyntyi,
kunnes kohtasimme kallioseinämän. Ei ollut minkäänlaista tietä.
Ylhäällä huomasin kuninkaallisen linnan,
joten päätin puhua miehille, rauhoittaakseni heitä,
totuuden ja valheita.
Lopettakaa!
Olen nähnyt tämän saaren ennenkin.
Muistan sen muodon ja kivien värin,
mutta linnaa en muista koskaan nähneeni.
Meidän on noustava ylämäkeen. Kohtalo ja tarve vaativat niin.
Miksi katsotte minua noin?
Pelottaako muisto katastrofista Kyklooppi-saarella?
Rauhoittukaa. Tällä kertaa aion mennä yksin, ilman muita.
Tule muukalainen. Kuka sinä olet? Mitä tarvitset?
Jalo kuningas, olen Odysseus, Ithacan kuningas.
- Olet siis kuuluisa Troijan tuhoaja? - Kyllä, jalo kuningas.
Sinä siis suunnittelit sen puisen hevonen?
Maineesi on levinnyt laajalle.
Olen Eolus. Zeus antoi minulle tuulet valtaani
Tässä vieressäni on vaimoni, lapseni ja kaikki ylpeyteni.
3 urosta ja 3 narttua.
Onnistuin naittamaan ne keskenään, joten ne eivät jätä kotia.
Valmistelen heitä ikuiseen juhlaan, loputtomiin karkeloihin,
joista saat nauttia niin kauan, kuin minä haluan.
Odysseus, huhut kertovat, että koet uskomattomia tapahtumia.
Miksi et kertoisi meille niistä, jotta pysymme hereillä?
Syö. Vieraanvaraisuuteni on pitkä ja makea.
Hyvö on.
Kuukauden hän piti minua vieraanaan hovissaan,
pakottaen minut taas kertomaan akaijien traagisista tapahtumista,
mikä oli hänestä huvittavaa,
kunnes hän ei pidätellyt minua enää. Silloin pyysin saada mennä.
Hän ei sanonut heti EI.
En halua pitää sinua täällä vasten tahtoasi,
edes lapseni eivät halua sinun lähtevän.
Kiitän sinua. Sinä, joka itse estät lapsia lähtemästä,
ymmärät varmasti toiveeni lähteä kotiin.
En ainoastaan ymmärrä sinua, Odysseus, mutta minä autan sinua.
Sinähän tiedät, että tuulet tottelevat minua.
Annan palvelijoitteni nylkeä vasikan!
Sen nahkasta tehdään kaksinkertainen säkki!
Suljin siihen kaikki meren tuulet.
Jätin vain yhden, Zephyrusin. (länsituuli)
Se täyttää purjeesi matkalla kotimaahasi.
Ja kun pääset sinne, heitä säkki mereen.
Mutta koska annan sinulle tämän, sinun täytyy kertoa minulle totuus.
Jos valehtelet minulle, minä käännyn sinua vastaan.
Kerro minulle, estääkö joku jumala sinua palaamasta,
niin ettei anna kuolevaiselle tuulta.
Ei, jalo herrani, mikään jumala ei vainoa minua.
Olen aina ahkerasti uhrannut. - Vanno se Odysseus.
Vanno ettet koskaan loukannut Poseidonia, herraani,
niin minä suljen tuulet, jotta voit palata isänmaahasi.
Vannon, etten ole koskaan loukannut Poseidonia,
en ajatuksin tai teoin.
Vihdoin purjehdimme useita päiviä tyynellä merellä.
Meidän ei edes tarvinnut etsiä reittiä.
Seurasimme vain tuulta.
Kun tuuli vaihtoi suuntaa, ohjasin aluksenkin samaan suuntaan.
- Anna minulle peräsin Odysseus, lepää. - Kutsun sinua, kun tarvitsen sinua.
Päiväkausiin et ole sulkenut silmiäsi. Mitä sinä pelkäät?
Vannon, etten nuku, ennen kuin näen Ithacan.
ja huolimatta meren jumalasta olemme melkein siellä.
Mene katsomaan.
Hän otti sen Polifemukselta. Sen on oltava täynnä kultaa.
Ithaca! Ithaca!
Se on Ithaca, isänmaamme!
Taistelu on ohi, vihdoin voin nukkua.
Sinä siinä, airoihin! Sinä, kiinnitä purje äläkä vain tuijota!
Eikö teillä ole kiire sinne?
Mitä sanomme perheille? Miksi paluumme kesti niin monta vuotta?
Eikö ole parempi, ettemme sano mitään?
Ettekö te pelkää sanoa mitä ajattelette?
Katsokaapa, kunniakkaa Troijan soturit, jotka lähtivät 12 laivalla!
Sitten vain yksi palaa, vielä tyhjin käsin!
Haluan tietää, onko meillä yhtään kultaa, ja haluan tietää sen nyt!
Eikö se riitä, että palaat kotiin hengissä?
Ei, koska olen kärsinyt nälkää, janoa ja vaaroja, se ei riitä!
On häpeäksi soturille palata kotiin ilman saalista!
Heidän poikansa eivät pidä sellaisia enää tosimiehinä!
Saalis meni muiden alusten mukana, unohditko sen?
Entä säkki, mitä sen sisällä on?
Miksei Odysseus koskaan kertonut, mitä sisällä on?
- Haluan tietää nyt! - Ei!
Myrskytuuli puhalsi meidät keskelle valtamerta.
Kaikki tuulet puhalsivat samanaikaisesti. Oli hyödytöntä
edes yrittää ohjata venettä, kun ne raivosivat.
Mutta tuulten herra, se Eolus, sinäkö todella tapasit hänet?
Polibius, mitä yrität sanoa?
Tarinasi on outo Odysseus, sitä on vaikea ymmärtää.
Siinä on kieltämättä erityinen siunaus ylhäältä, mutta myös vastakkaisia voimia.
Näyttää kuitenkin siltä, ​​että sinä itse säädät omat tiesi:
Sinä yksin halusit nähdä Polifemuksen, sinä yksin menit Eolosin linnaan,
vain sinä nukuit, kun Ithaca tuli näkyviin.
Aivan kuin et koskaan haluaisikaan palata.